Minä olen Rob Reiner. Tervetuloa seuraamaan kommenttiraitaa -
Prinsessan ryöstöstä.
Act III Communications. Tuo on Norman Learin yritys.
Norman Lear, joka omisti Prinsessan ryöstön oikeudet...
ja sijoitti omia rahojaan, jotta voisimme tehdä tämän filmin.
Kun viikkoa aiemmin menin Lontooseen aloittamaan kuvauksia -
emme tienneet, oliko rahoitus kunnossa.
Lopulta saimme sen järjestymään, ja pääsimme tekemään elokuvaa.
Tämä pikkupoika Fred Savage -
oli sarjassa The Wonder Years.
Kuvauspaikka oli Shepperton Studios Englannissa -
ja tämäkin kohtaus kuvattiin siellä.
Yksi pikku juttu, jota ei taida näkyä tässä otossa -
mutta näytän sen sitten aikanaan.
Mark Knopfler, joka teki elokuvan musiikin -
loistava muusikko Dire Straits -bändistä -
sanoi, että hän tekisi musiikin vain -
jos jossain olisi hattu, jota käytin Spinal Tap-leffassa.
Kuten sanoin, se ei näy tässä otossa -
mutta mukana on otto -
näissä kohdissa, joissa on isoisää esittävä Peter Falk -
ja joissa näkyy se käyttämäni hattu.
Katsotaanpa. Ehkä kamera liikkuu jossakin täällä.
Ei. Ei vielä.
Luin kirjan noin 25-vuotiaana -
Prinsessan ryöstö, koska pidin valtavasti William Goldmanin kirjoista.
Sain kirjan isältäni, joka oli saanut sen Bill Goldmanilta.
He olivat ystävystyneet, kun Bill Goldman -
kirjoitti Broadwaysta kirjan nimeltä The Season.
Sen aiheena oli eräs tietty kausi Broadwaylla -
ja kaikki sillä kaudella aloittaneet esitykset.
Isälläni oli uusi näytelmä nimeltä Something Different -
ja Bill Goldman omisti sille yhden kappaleen kirjassaan.
He ystävystyivät, ja isä antoi kirjan Bill Goldmanille -
luullakseni silloin, kun se ilmestyi joskus 1970-luvun alussa -
sanoen: "Mitä arvelet, voisiko tästä tehdä elokuvan?"
Isä sanoi, ettei hän oikeastaan...
Hän ei ollut lukenut sitä -
mutta hän antoi sen minulle ja kysyi, haluaisinko minä lukea sen.
Minä luin, ja se oli lempikirjani silloin -
ja luultavasti edelleenkin.
Sitten vuosia myöhemmin, kun pohdin elokuvien tekemistä -
luin sen uudelleen, ja jälleen se puhutteli minua.
Ikään kuin Bill Goldman olisi ollut minun päässäni -
ja kirjoittanut jotakin, joka oli minun pääni sisällä.
Menin tapaamaan häntä, ja hän sanoi -
"Tämä on lempikirjani kaikista, jotka olen ikinä kirjoittanut.
Haluan sen hautakiveeni. Mitä sinä siitä aiot?"
Tutisin saappaissani ja ajattelin -
että hän arvostelisi...
Tuossa on muuten Robin Wright, kaunein...
Hän on uskomattoman kaunis.
Ja... meidän piti löytää maailman kaunein tyttö -
ja minusta hän oli juuri sellainen...
Hän ei ollut pelkästään kaunis vaan näytteli -
ihanalla brittiaksentilla -
ja oli morsiamen täydellinen ruumiillistuma.
Bill Goldman kerta kaikkiaan -
haastoi minut tässä.
Kun sanoin hänelle, että halusin tehdä kunniaa hänen kirjalleen -
ja olla sille mahdollisimman uskollinen, hän suostui luovuttamaan oikeudet.
Olin tehnyt vain Spinal Tapin. Se oli ainut aiempi elokuvani.
The Sure Thing oli kyllä jo tehty, mutta ensi-ilta oli vasta tulossa.
Bill näki nuo kaksi elokuvaa ja suostui sitten tähän.
Sain siis tilaisuuden tehdä töitä suosikkikirjailijani kanssa -
ja... hän luotti lempikirjansa minun käsiini.
Olin siitä hyvin kiitollinen.
Hattua ei vielä näy, joten minun pitää -
Iöytää se kohta, jossa se näkyy.
Kaikki tämä kuvattiin maatilalla Derbyshiressä -
Pohjois-Englannissa -
missä vietimme viitisen viikkoa.
Tämä on tietenkin Cary Elwes, joka...
Tässä on jälleen täydellinen pari, Cary ja Robin Wright.
Cary muistuttaa hyvin paljon Douglas Fairbanks Junioria.
Tarvitsimme jonkun, jolla oli seikkailijan imago -
ja Cary oli juuri oikea siihen rooliin.
Roolitus oli mielenkiintoinen.
Tapasimme hänet heti Tšernobylin jälkeen.
Ja se oli...
Meidän piti mennä Saksaan tapaamaan häntä -
ja puhuttiin, että alueella olisi laskeuma -
ja että ihmiset voisivat saada säteilyä.
Mutta -
otimme riskin saastua pysyvästi -
voidaksemme tavata Cary Elwesin.
Minusta se oli hyvä ratkaisu -
sillä kukaan muu ei olisi sopinut rooliin.
Tämä kuvattiin Haddon Hallissa -
Bakewellissä, joka sijaitsee Derbyshiressä -
hylätyssä, vuonna 1086 rakennetussa linnassa.
Wilhelm Valloittaja rakennutti sen aviottomalle pojalleen.
Jos katsoo ylös...
Kaide, jolla Humperdinck nyt seisoo -
rakennettiin elokuvaa varten.
Lisäsimme siihen joitakin rakenne-elementtejä.
Tuo tuossa ylhäällä.
Se lisättiin Haddon Halliin.
Tämä oli kansallinen monumentti -
jota ihmiset tulivat katsomaan selaillen oppaitaan -
ja he näkivät kaikkea, mitä siinä ei alun perin ollut -
ja he hämmentyivät, koska se ei näyttänyt samalta -
kuin heidän oppaissaan.
Sitten siellä oli häät -
taisi olla Fergien tai sitten jonkun muun häät -
ja he pyysivät, että lisäämämme jutut saisivat olla paikallaan -
koska linna näytti siten paremmalta.
Hollywood siis lisäsi linnaan oman säväyksensä.
Lisäsimme linnaan laskuportin, joka myös näkyy myöhemmin.
Tämä kaikki kuvattiin Haddon Hallissa.
Nyt tapaamme Fezzikin, Inigo Montoyan ja Vizzinin.
Wally Shawn esittää Vizziniä.
Hän ei tietenkään ole sisilialainen.
Mutta tämän elokuvan kielessä se toimi hyvin.
Ja sitten tietenkin André the Giant Fezzikinä.
Tähänkään rooliin ei ollut paljon vaihtoehtoja.
50 jättiläistä ei löydy noin vain.
Kun Bill Goldman kirjoitti kirjan -
hän ajatteli André the Giantia esittämässä Fezzikiä.
Meiltä meni viikkoja Andrén jäljittämiseen -
koska hän matkusteli painijana ympäri maailmaa.
Lopulta löysimme hänet -
ja sovimme tapaamiseen Pariisiin.
Andy Scheinman ja minä olimme olleet etsimässä kuvauspaikkoja -
Iöytääksemme Hulluuden kalliot.
Olimme Irlannissa, ja kun palasimme Lontoon hotelliimme -
meitä odotti viesti -
että André olisi Pariisissa seuraavana päivänä kello 14.00.
Lähdimme heti paikalla lentokentälle ja lensimme Pariisiin.
Olimme siellä yötä, ja seuraavana päivänä tapasimme Andrén.
Menimme baariin, ja kaikki oli ihan kuin siinä kirjassa.
Baarijakkaralla istui valtava massa, ja se oli André the Giant.
Kuten sanottu, hän oli -
ainut, joka voi esittää tämän roolin.
Nauhoitin koko hänen dialoginsa -
koska hän ei voinut lukea, eikä siis voinut...
Rooli piti opetella sillä tavoin, että hän oppi kaiken nauhalta.
Ja tietenkin Mandy Patinkin Inigo Montoyan roolissa -
oli kerta kaikkiaan loistava.
Siteeratuin repliikki, mitä kukaan on...
"Olen Inigo Montoya.
Tapoit minun isäni. Valmistaudu kuolemaan."
Sitä siteerataan edelleen.
Lapset juoksevat ympäriinsä miekat kädessä ja sanovat -
"Hei. Olen Inigo Montoya. Tapoit isäni. Valmistaudu kuolemaan."
Sopiiko, että kerron näitä juttuja?
Tuosta repliikistä on mahtava tarina.
Menin erääseen ravintolaan -
New York, jonne Nick Pileggi Nora Ephron veivät minut.
John Gotti kävi siellä joka torstai-ilta.
Kello 20.00 hän astuu sisään mukanaan muutama mafiatyyppi.
Minä istuin siellä, ja tavallaan tunnistimme toisemme.
En puhunut hänen kanssaan, mutta aterian jälkeen -
menin ulos, ja paikan edessä oli valtava limusiini parkissa.
Sen edessä seisoi mies -
saman näköinen kuin Luca Brasi Kummisedästä.
Iso kaveri.
Hän katsoi minua silmiin ja sanoi: "Tapoit isäni. Valmistaudu kuolemaan."
Minä melkein laskin housuihini.
Mutta hän sanoi: "Upea elokuva, se Prinsessan ryöstö."
Siitä sen tietää.
Jos joku Gottin mafiosoista siteeraa repliikkejä -
tietää olevansa kulttuurin ytimessä.
Tämä kohtaus kuvattiin vesisäiliössä äänistudiossa -
Shepperton Studiossa.
Takana on pikkuinen miniatyyri, joten näyttää, että...
Siinä on pakkoperspektiivi, jotta kuva näyttäisi avomereltä -
muta todellisuudessa ollaan säiliössä jossa koko kohtaus kuvattiin.
Muistan erään hetken -
kun olin siinä säiliössä, jossa oli metrin verran vettä -
olin kalastushousuissa, ja siinä oli yli kaksimetrinen kuoppa.
Se on pieni alue, johon voi tarvittaessa sukeltaa -
ja johon Robin Wright sukelsikin.
Minä etsin kuvakulmaa -
kävelin venettä ympäri ja astuin siihen koloon -
jolloin housuni täyttyivät vedellä.
Kalastushousut täynnä vettä aloin vajota pohjaan.
Ketään ei ollut paikalla. En päässyt takaisin ylös.
Läiskytin vettä -
ja lopulta joku huomasi minut, ja minut nostettiin ylös.
Minä siis melkein hukuin tätä elokuvaa tehtäessä.
Siis vesisäiliön sisään.
Tämä kirkuva ankerias -
oli mukava efekti.
Yksi juttu, josta pidin elokuvassa ja kirjassa -
on se, että tarinaa ei kerrota kokonaan.
Ihmiset sanoivat: "Et voi rikkoa elokuvan tarinaa tuolla tavoin.
Katsoja hukkaa punaisen langan. He eivät enää pääse mukaan."
Minä sanoin: "Minusta se saa katsojat entistä paremmin mukaan."
Kirjan ja elokuvan koko idea -
oli se, että Prinsessan ryöstö sisältäisi vain hyvät osat -
ja jättäisimme kaikki tylsät kohdat väliin.
Silloin tällöin -
tarina keskeytyisi, ja siirtyisimme johonkin toiseen jännään kohtaan.
Minusta tässä on hienoa se, että poika -
jota lukeminen ei oikeastaan lainkaan kiinnosta -
saadaan innostumaan lukemisesta -
koska hänen isoisänsä esittelee hänelle tämän kirjan -
ja saa sen tuntumaan hauskalta.
Missään vaiheessa se ei haitannut tarinan kulkua.
Katsojat pysyivät mukana ja seurasivat -
isoisän ja lapsenlapsen suhdetta -
ja pysyivät mukana tarinassa Prinsessan ryöstössä.
Vaikka muistutimme moneen kertaan, että kyseessä oli vain kirja -
pelkkä tarina, yleisö pysyi mukana seuraten -
mitä Westleylle ja Buttercupille tapahtuisi.
Tässä on hulluuden kallioista matte painting -
jolla markkeerattiin Irlannista Iöytämiänne kallioita -
joiden nimi on Moherin kalliot.
Osa kohtauksista... Tämä kuvattiin äänistudiossa.
Käytimme matte painting -tekniikkaa ja myös oikeita Moherin kallioita -
jotka näkyvät kiipeilykohtauksissa.
Kiinnostavaa on -
että meillä ei ollut kovin paljon rahaa.
Meillä oli 16 miljoonaa dollaria tämän elokuvan tekoon.
Jos tällainen elokuva tehdään nykyään -
rahaa kuluu 75, 80 tai 90 miljoonaa.
Tässä kohtauksessa olla oikeilla Moherin kallioilla Irlannissa.
Ja jälleen säiliössä.
Tuossa on stuntti, jossa roikkuu mallinukkeja.
Ja jälleen matte paintingiä.
Yhdistelmä matte paintingeja. Tämä on tehty studiossa.
Tuo tehtiin oikeilla kallioilla. Samoin tuo.
Tuossa on oikea kallio. Lintukin lentää ohi.
Nyt ollaan taas studiossa.
Pidän tässä kohtauksessa siitä -
että se on nokkela, hauska ja satiirinen.
Siinä pelleillään Robin Hood -tyyppisen seikkailutarinan kustannuksella.
Mutta se tehdään silti rakkaudella ja kunnioituksella.
Genreä sekä hieman pilkataan että kunnioitetaan samaan aikaan.
Siinä on huumoria, toimintaa ja hupia.
Kaikkea niitä yhdessä.
Se on loistava kirja ja nerokas käsikirjoitus.
Yksi vaikeimmista tasapainotekijöistä liittyy siihen -
miten saada aikaan oikeaa jännitystä -
ja samaan aikaan hauskoja kohtia. Se on hyvin vaikeaa.
Bill Goldmanilla tämä on täydellisessä tasapainossa.
Toivoakseni olin uskollinen sille.
Tämäkin tehtiin osin studiossa ja matte paintingin avulla -
tämä otos, jossa katsotaan alas Westleyyn.
Hän seisoo kiven päällä studiossa -
ja sitten taustalla on matte painting.
Tykkään myös siitä -
että tästä elokuvasta voivat nauttia sekä aikuiset että lapset.
Hyvin harvoin voi jakaa jonkin kokemuksen lasten kanssa niin -
että molemmat voivat nauttia siitä.
Aikuisten ei tarvitse pitkästyä.
Heillä voi olla hauskaa -
ja lapset nauttivat elokuvan toisesta tasosta.
Pian seuraava miekkailuottelu -
on kiinnostava, koska se on uskoakseni ainut kerta -
elokuvan historiassa, jolloin päänäyttelijät -
ovat mukana miekkailuottelun joka kohtauksessa.
Monissa Errol Flynnin ja Basil Rathbonen elokuvassa -
heillä oli kaikissa pitkissä kohtauksissa stuntit -
ja ammattilaiset tekivät miekkailukohtaukset.
Mutta pian nähtävässä miekkailukohtauksessa -
näkee, että sekä Mandy että Cary tekevät koko kohtauksen itse.
Stuntit tekivät fyysiset jutut -
joissakin volteissa -
mutta varsinaisessa miekkailussa on aina Mandy ja Cary.
Erityisen kiinnostavaa on -
että he taistelevat sekä vasen- että oikeakätisesti -
ja heidän piti opiskella kovasti pystyäkseen siihen.
Mandy otti kahdeksan kuukautta miekkailutunteja -
ja Cary viisi tai kuusi kuukautta.
Tämä jakso kuvattiin elokuvan loppupuolella -
joten aina -
kun kuvausten aikana oli tauko -
he tekivät töitä olympiavoittajien ja stunttien kanssa -
opiskelen miekkailua ja myös jakson suunnittelua.
Tämän jakson suunnittelu oli todella raskas prosessi.
Minulla oli valtavasti paineita -
koska käsiksen mukaan taistelun alussa...
Bill Goldman sanoi: "Tähän tulee -
elokuvahistorian toiseksi hienoin miekkailukohtaus.
Kaikkien hienoin seuraa hieman myöhemmin."
Minulla oli siis valtavat paineet -
tehdä tämä kohtaus hyvin.
Teimmekin kaikkemme -
että se olisi mahdollisimman jännä ja samalla hauska.
Näyttelijät tekevät siis kohtauksen itse.
Koko kohtauksen kuvaaminen kesti kymmenen päivää -
siitä kohdasta, kun Mandy vetää Caryn ylös köydellä -
ja kun Mandy kertoo miekan historiasta -
ja kostosta, jota hän janoaa isänsä kuoleman johdosta.
Ja hän kertoo myös, miten hänen arpensa syntyivät -
ja miten kuusisorminen Humperdinck teki ne arvet.
Rakastan isääni.
Tietenkin haastoin hänen murhaajansa kaksintaisteluun.
Minä hävisin.
Kuusisorminen mies jätti minut henkiin.
Mutta hän antoi minulle tämän.
Kuinka vanha sinä olit?
Olin 11 -vuotias.
Kun vahvistuin tarpeeksi -
omistauduin miekkailun opiskelulle.
Kun seuraavan kerran tapaamme, en enää häviä.
Astun kuusisormisen miehen luo ja sanon:
"Päivää. Olen Inigo Montoya.
Tapoit minun isäni.
Valmistaudu kuolemaan."
Kuten sanoin, tuo repliikki lienee kaikkein siteeratuin -
kaikista tekemistäni elokuvista.
Muita ovat se, kun äitini sanoo -
"Otan samaa kuin hän." leffassa Kun Harry tapasi Sallyn -
ja kun Jack Nicholson sanoo "Sinä et kestä totuutta" Kunnian miehissä.
Mutta Mandyn lausuma repliikki -
on luultavasti se, jota lapset siteeraavat kaikkein eniten.
Ja nyt miekkailuottelu.
Ja samalla kun he miekkailevat -
he myös keskustelevat.
Dialogi on hienoa ja nokkelaa -
tyypillistä Bill Goldmania.
Tässä on niin mahtavaa -
juuri toiminnan, huumorin ja hienostuneen tyylin yhdistelmä.
Kyse on herkästä tasapainosta, ja hän osaa sen täydellisesti.
Tässä he ovat. Kumpikin miekkailee vasenkätisesti.
Tässä on ainut kohta -
jossa stuntti tekee tuon ilmalennon.
Oikeat näyttelijät miekkailevat.
Tässä Mandy vaihtaa kättä.
Nyt hän miekkailee oikealla kädellä vasenkätistä Caryä vastaan -
mikä on myös hyvin vaikeaa.
Tässä Cary vaihtaa kättä.
Tässä on stuntti, mutta tuo on Mandy.
Ja tässä ilmahypyssä on stuntti.
Mutta joka ikinen miekkailukohtaus on näyttelijöiden tekemä.
Tuossa kohdassa meillä oli -
apulainen, joka nappasi miekan -
ja pudotti sitten toisen miekan näyttelijän käteen.
Katsokaa, mitä nyt tapahtuu, kun he vaihtavat asemia.
Hän vaihtaa kättä kesken kaiken.
Cary vaihtaa vasemmasta kädestä oikeaan.
Tässä oli elokuvahistorian toiseksi paras miekkailukisa.
Paras seuraa kuulemma myöhemmin -
mutta minusta tämä on kyllä parempi kuin se jälkimmäinen.
Myöhempi ottelu on tunteellisempi -
koska siinä Inigo Montoya kostaa isänsä kuoleman -
joten siinä on vahva tunnelataus.
Minusta tämä on silti tekniseltä kannalta parempi.
Tätä voi verrata mihin tahansa Scaramouchen tai muun -
miekkailuleffaan kohtaukseen.
Seuraavassa kohtauksessa on -
painimatsi mustapukuisen miehen ja Fezzikin välillä.
Ajattelimme, että tässä ei ole huolta Andrésta -
koska hän on ammattipainija.
Mutta emme tienneet, että Andrélla oli todella huono selkä -
ja että hänen oli vaikea...
Tuossa kohdassa näkee -
kun Cary hyppää Andrén selkään ja pitää hänestä kiinni -
niin André ei pystynyt pitelemään häntä kipeän selkänsä takia.
Meidän piti tehdä ramppeja, joilla Cary kävelee -
jotta hänen painonsa ei kohdistu Andrén selkään.
Vaikka mukana oli ammattipainija -
piti turvautua Hollywood-temppuihin tätä kohtausta tehdessä.
Katsokaa. Nyt hän hyppää. Tuo ei ole André.
Käytimme sijaista.
Tuossa on André, mutta Cary ei roiku täydellä painollaan.
Oikeasti hän seisoo kahden rakentamamme rampin päällä.
Näyttää siltä, että Cary roikkuu Andrén päällä.
Tässä on taas sijainen. Laajakuvissa ei edes ole André.
Ei pitäisi kai paljastaa tätä, mutta hei -
siksihän te tämän ostittekin.
Kuullaksenne kaikki taikatemput.
Tuossa on taas sijainen.
Huomaa, että hän on paljon pienempikin kuin André.
Mahtava repliikki: "Unelmoi isoista naisista."
Katsokaa, miten hän heilauttaa miekkaansa.
Cary lisäsi kaikkia pikkujuttuja.
Chris Sarandon teki hienoa työtä Humperdinckin kanssa.
Hyvä kaverini Chris Guest on tässä kreivi Rugenin roolissa -
kuusisormisena miehenä.
On hauskaa, että Chris uppoutuu -
rooleihinsa niin perusteellisesti.
Eräissä juhlissa -
Los Angelesissa pidetyn esityksen jälkeen -
istuimme ravintolassa juttelemassa.
Robin Wright siellä -
samoin Bill Goldman ja muuta elokuvan tekoon osallistunutta väkeä.
Chris istui siellä, ja hetken aikaa pohdin...
Sanoin, että on mukavaa, kun Chriskin tuli juhliin.
Hän on hyvin empaattinen ystävä.
Olipa mukavaa, että hän tuli.
Sitten tajusin, että hänhän on elokuvassa. Hän kadottaa itsensä kokonaan.
Hän uppoutuu osaansa niin täysin, että minäkin unohdan kokonaan -
että hän näyttelee elokuvassa.
Hän on todella hyvä.
Nyt on tulossa yksi suosikkikohtauksistani.
Älyn taisto.
Bill Goldman päätyy kieroon logiikkaan sen suhteen -
pitäisikö Wally Shawnin Vizzininä valita -
tämä tai tuo pikari. Mestarillista, nerokasta ja hauskaa.
Hän päätyy tähän mahtavaan anakronistiseen repliikkiin -
"Älä sekaannu sotaan Aasiassa."
Mainio kommentti Vietnamin sodasta yhtäkkiä tämän elokuvan keskellä.
Tässä on iokaiinijauhe.
Hajuton, mauton, liukenee heti.
Tämä oli ensimmäinen kohtaus, jossa Wally Shawn oli mukana.
Hän oli siinä tosi hyvä -
mutta hermoili suoritustaan valtavasti.
Hän oli ihan varma, että päivän kuvausten jälkeen -
vaihtaisin hänet johonkin toiseen.
Hän on todella hassu siinä.
Hänhän ei ole sisilialainen -
mutta se toimii täydellisesti tässä elokuvassa.
Kyseessä oli juuri sellainen hullu roolitus, jossa hän...
Hän on nimittäin huippuälykäs.
Hän on nerokas kaveri, ja Vizzinin piti olla älykäs.
Hän oli kolmen pahiksen aivot.
Hän oli todella nokkela ja älykäs -
ja tykkäsin kovasti hänen ässäviastaan -
joka oli juuri oikeanlainen.
Caryn pienet viikset olivat myös hieno yksityiskohta.
Se oli hänen oma ideansa. Se tekee hänestä...
Se antaa hänelle Douglas Fairbanks - tyyppistä seikkailijahenkeä.
Erinomainen yksityiskohta.
Kuten myöhemmin huomataan -
Buttercup ei tunnista hänen ääntään.
Tai myöhemmin, kun Buttercup näkee hänet naamari kasvoilla -
hän ei tajua, että kyseessä on Westley maatilalta.
Tämä on Supermanissa vakiintunut vapaus -
jossa pelkät silmälasit -
saavat Supermanin muuttumaan Clark Kentiksi -
niin että Lois Lane ei tunnista häntä.
Kaikki hyväksyvät sen -
että Clark Kent ja Superman näyttävät erilaisilta.
Tässä on Westley ja mustapukuinen mies.
Vaikka hänelle pantiin vain naamio -
katsoja hyväksyy, että hän on aivan eri henkilö.
Tässä on se hieno hetki, jossa Wally Shawn kellahtaa nurin.
Lapseni nauravat tälle joka kerta, joten se on taatusti hyvä.
Tämä kuvattiin paikassa nimeltä Higger Tor.
Muistan jostain syystä sen nimen.
Sinne oli matkaa, ja...
Kun katsoo elokuvaa, ei koskaan ajattele -
että kameran takana on -
autoja ja kalustoautoja ja kaikenlaista.
Siellä oli hyvin vaikea Iöytää parkkipaikkoja.
Tavaroita oli pakko kuljettaa käsin ja kärryillä.
Se oli hankalaa, mutta kuvauspaikka oli hieno -
ja satukirjamainen.
Tässä kohdassa Cary -
kävelee jotenkin varovasti.
Hänen nilkkansa oli miltei murtunut -
muutama päivä ennen tämän kuvaamista.
Hän ajoi jollakin mönkijällä -
joka kaatui, ja hän satutti jalkansa.
Hän sanoi pystyvänsä silti töihin.
Tässä näkee, että hän kävelee...
Hänellä oli kovat kivut tässä. Katsokaa. Kohta näette.
Hän ei laske painoa toiselle jalalle.
Hän istuutuu tyylikkäästi ja sulavasti -
mutta hän ei voinut varata toiselle jalalleen lainkaan.
Ihmeellistä, kuinka paljon muistaa, kun katsoo elokuvaa.
Minulle tämä on kuin kotivideo -
koska muistan kaikenlaista -
mitä jonakin kuvauspäivänä tapahtui -
ja kaikki muistot palaavat mieleen.
Aina, kun näen jonkin ohjaamani elokuvan -
teatterissa tai tv: ssä -
on kuin katselisin omia kotivideoitani.
Tässä näkyy, kuinka varovasti hän kävelee.
Tuona kuvauspäivänä oli hyytävän kylmä.
Tässä on yksi lempikohtauksistani.
Tässä tietenkin stuntit vierivät rinnettä alas -
mutta koko idea ihmisistä -
kokoontumassa tällä tavalla...
Rinnettä alas kierii kaksi ihmistä -
jotka rakastuvat uudelleen toisiinsa -
on kerrassaan ihana -
tavallaan epäromanttinen -
ja toisaalta suloisen romanttinen tapa saattaa heidät uudelleen yhteen.
Ja Chrisin ilme, kun hän sanoo "Tulisuo."
Häntä pelottaa. Hän ei halua mennä Tulisuolle.
Tämä oli täydellinen.
Kun he suutelevat -
niin pikkupoika ei halunnut kuulla tätä osaa -
joten hän haluaa ohittaa suutelun ja ryhtyä toimintaan.
Siksi tämä on niin hauska kohtaus.
Tulisuo. Se kuulosti hyvältä.
Olet kipeä, joten saat tahtosi läpi.
Missä olimmekaan...?
"Westley ja Buttercup juoksivat rotkon pohjalla."
Nyt he suuntaavat Tulisuolle.
Kuten kohta näette -
tämä on rakennettu äänistudioon Shepperton Studiosissa.
Kaikki nuo puut ovat oikeasti matte paintingeja.
Tässä on Tulisuo, ja kuvasimme tämän...
Tämä oli ensimmäinen kuvaamamme kohtaus -
ja kuten näette, ensimmäisenä kuvauspäivänä -
Buttercupin mekko syttyy tuleen.
Me siis tosiaan sytytimme -
naispääosan esittäjän ensimmäisenä päivänä palamaan.
Tämä tapahtui kuvausten alussa -
Bill Goldman oli mukana ensimmäisinä päivinä.
Hän tuli mukaan ensimmäisiksi päiviksi.
Huomasin, että kuvattaessa ottoa -
hänellä oli...
Hän oli selin kohtaukseen nähden -
peukalot suussa ja käsivarret ristissä.
Minä sanoin: "Mitä sinä teet?"
Hän vastasi: "Tällä tavoin minä... Tiedäthän. Kuin panisi kädet ristiin.
Toivon työlle onnea ja että kaikki sujuisi hyvin."
En tunne ketään yhtä nerokasta -
lahjakasta ja taikauskoista ihmistä kuin Bill Goldman.
Mutta ehkä hän oli oikeassa.
Ehkä hän älysi panna peukalot suuhunsa, koska -
se toimi tosi hyvin.
Seuraavaksi tulevat jyrsijät.
Epätavanomaisen suuret jyrsijät.
Oikeasti tässä on kaksi pienikokoista ihmistä.
Heidät puettiin suuriin rottapukuihin.
Toinen juoksi todella kovaa.
Toinen vain maleksi ja nuuskiskeli ympäriinsä -
ja toinen taas pystyi kulkemaan tosi kovaa siinä puvussa.
Tässä näkee, että tyttö on menossa lumihiekkaan.
Lavastimme lavan alapuolelle jutun, jonne pystyi putoamaan -
ja siellä oli pieni lattialuukku -
mutta se oli hyvin vaativa juttu.
Tämä stuntti teki sen, mutta Cary... koska kun pääsi hiekan alle -
piti työntyä sisään välttääkseen kaikki putket ja johdot -
joita alapuolella oli.
Cary halusi tehdä sen itse. Hän teki sen ensi kerran.
Hän pisti päänsä hiekkaan, ja meidän piti vetää hänet ylös.
Sanoimme, että ole kiltti, Cary, anna stuntin tehdä tämä.
Tässä on se, joka vain nuuski ja käveli pois. Se meni hyvin.
Sitten myöhemmin, kun toiminta alkaa -
tarvitsimme energisempiä jyrsijöitä.
Taistelukohtaus jyrsijöiden kanssa.
Äänet, joita jyrsijöistä kuuluu -
ovat oikeasti minun tuottamiani.
Minä sain aikaan ne kaikki.
Äänet pantiin harmonisoijaan, ja tuplaäänitimme ne -
lisäsimme kaikenlaisia efektejä, mutta perusäänet olivat minun.
Ja kun tein sen...
Ensimmäisellä kerralla he unohtivat painaa äänitysnappia -
ja minulta meni melkein ääni siinä hommassa -
ja minua todella harmitti, että se jouduttiin tekemään uudelleen -
koska ääneni oli niin käheä.
Kaikki nuo...
Tuon kaiken lisäsin itse...
Jyrsijöillä on allekirjoittaneen ääni.
Olen kuullut, että tämä kohtaus -
pelottaa joskus lapsia.
Periaatteessa tämän voi katsoa Iähes kaikenikäisten kanssa -
ja se onkin yksi juttu, josta tässä pidän.
Nyt he palaavat Tulisuolta.
Seuraavaksi on vuorossa -
Westleyn ja kuusisormisen miehen kohtaaminen.
Kohta hän saa iskun päähänsä -
kuusisormisen miehen miekan perästä.
Ja sitten hän... Cary sanoi: "Lyö vain. Se sopii."
Chris löi vahingossa häntä päähän, ja hänen piti mennä sairaalaan.
Cary piti mennä sairaalaan tuona päivänä.
Meidän piti lopettaa iltapäiväksi, kun Caryn haavaa hoidettiin.
Tässä näkee sen tapahtuvan, mutta verta ei näy yhtään.
Tuossa on kuusisorminen mies.
Tässä tulee miekka.
Pum. Katsoja ei näe sitä. Ja Cary meni sairaalaan.
Tuolla iskulla.
Tässä meillä on...
Kirjassa Westleyn pitää mennä Kuoleman eläintarhan läpi.
Rajallisen budjetin takia -
loimme Epätoivon kuopan -
jota ei ole kirjassa, mutta joka on paljon halvempi ja suppeampi.
Se melkein korvasi Kuoleman eläintarhan.
Vaikka se on kyllä hieno kirjassa.
Jos luette kirjan, se on loistava.
Mahtava englantilainen koomikko Mel Smith esittää Albiinoa.
Rakastan tuota vitsiä. Kliseinen vitsi, muta silti loistava.
"Epätoivon kuoppa."
Sitten hän selvittelee kurkkuaan ja pystyy tietenkin puhumaan normaalisti.
Kun kuulin vitsin ensi kertaa, isäni sanoi sen kertovan -
konduktööristä -
joka kuuluttaa seuraavaa asemaa ja sanoo:
"Schenectady. Schenectady."
Kukaan ei ymmärrä, ja hän jatkaa -
"Schenectady."
Chris Guest harrasti samaa vitsiä.
Intiaanit tanssivat nuotiolla sotatanssia -
sanovat...
Ja sitten hän sanoo: "Hei, ahei, ahei."
Periaatteessa sama vitsi.
Se on jo kuultu, mutta se toimi tässä kohtauksessa hyvin.
Tästä seuraa niin naurettava...
En tiedä, onko se edes mainitsemisen arvoista.
Tämä kuvattiin Sheppertonin studiolla -
ja paikalla oli palomies, koska linnassa käytettiin soihtuja.
Palomies näytti ihan Captain Kangaroolta.
Hän oli britti, mutta näytti silti Captain Kangaroolta.
Joka kerta, kun Chris ja minä kuljimme hänen ohitseen -
lauloimme Captain Kangaroon tunnaria.
Kaverilla ei ollut aavistustakaan, miksi hyräilimme sitä -
mutta meille se oli tietenkin piristysruiske.
Tässä on Haddon Hallin linnanpiha.
Tämä on huone, jossa kuvasimme Haddon Hallissa.
Yksi oudoimpia juttuja tällaisen teossa on se -
että kuvataan paikassa, joka on rakennettu 1086 -
ja koetetaan kuvitella, millaista siihen aikaan oli.
Eivätkä he voineet mitenkään kuvitella -
että melkein 900 vuotta myöhemmin -
paikalla olisi elokuvayhtiö kuvaamassa jotain kohtausta.
Tilanteen surrealistisuus oli käsin kosketeltavaa.
Jossakin vaiheessa Chris Guest, minä ja Mandy Patinkin -
menimme tähän huoneeseen.
Tässä huoneessa oli hieno kaiku ja hieno äänimaailma -
ja me aloimme laulaa kuorossa vanhaa doo-wop-laulua.
Mikä sun nimes on?
Onko se Mary vai Sue? Mikä sun nimes on?
Lauloimme yhdessä sitä laulua.
Ja minä ajattelin: "Vau. Tämä on outoa."
Nämä tyypit laulavat kuorossa laulua paikassa, jossa ihmiset -
söivät ja heittelivät kalkkunankoipia olkapäidensä yli -
ja koirat olivat...
Koko ajatus siitä oli uskomaton.
Silloin tällöin piti ryhtyä -
ajattelemaan, mitä tekee ja missä sitä oikein on.
Tämä paikka oli vuodelta 1086.
Tämänkin me rakensimme.
Voi ei. Tämä tehtiin paikassa nimeltä Burnham Beeches -
joka oli -
ihana keskiaikatyyppinen metsä Heathrow'n lentokentän vieressä.
Puolen minuutin välein lentokone lensi yli -
mikä oli hankalaa kuvauksissa, mutta muuten paikka on hieno.
Lisäsimme myös muutaman puun olemassa olevien lisäksi.
Missään puussa ei ole ovea, joka avautuu kuin nämä.
Emme ainakaan löytäneet sellaisia.
Taaskin tämä kaunis sävy -
jota Bill Goldman käyttää tässä dialogissa -
aivan upea.
Lavastusryhmä ja heidän kekseliäisyytensä -
sai aikaan tämän, jota kutsuimme nimellä Kone.
Se imee ihmisestä hengen-
Imukupit ja niiden kytkeminen vesipyörään -
kidutuslaitteeksi on mielestäni kekseliäs ja hauska juttu.
Tässä on se kohtaus, josta sanoin -
että Chris uppoutuu osaansa täysin.
Hän on todella loistava kaikissa elokuvissaan.
Hän menee niin sisälle rooliin, että kadottaa itsensä kokonaan.
Chris Guestiä ei enää näy. On vain roolihahmo.
Tuo näyttelijän lisäämä ele on mukava.
Tuo on aina niin hienoa elokuvan teossa.
Lahjakkaita ja luovia näyttelijöitä -
jotka keksivät pikku juttuja ja hetkiä, joita ei itse huomaa -
ja se lisää ohjaajan mainetta.
Tässä jälleen Burnham Beeches.
Loimme sinne -
Varkaiden metsän.
Tässä jälleen Mandy. Hän oli loistava tässä elokuvassa.
En voi kuvitella ketään muuta tähän osaan.
Katsokaa, kuinka suuret Andrén kädet ovat.
Tässä on mainio hetki.
Hän vertaa omaa peukaloaan Andrén peukalon -
nähdäkseen, onko tämä todella Fezzik.
Kun André koe-esiintyi tätä osaa varten -
annoin hänelle vain kolmen sivun mittaisen kohtauksen.
Hän luki sen ja minä kysyin... hänhän oli juuri sopiva rooliin -
ja sanoin hänelle...
Hän ei ollut koskaan yli kolmea viikkoa samassa paikassa -
painijanuransa takia -
Sanoin, että tämä elokuva vaatii -
15 viikkoa sinun aikaasi.
Kuvaus kestää kauan. Sinun on oltava paikalla 15 viikkoa.
Hän ajatteli, että 15 viikkoa menisi -
siihen kolmisivuiseen kohtaukseen.
Hän ei tajunnut, että hänen piti tehdä paljon muita kohtauksia.
Sanoin, että on paljon muuta ja että kuvauksissa menisi kauan.
Hän sanoi: "Kyllä minä teen sen. Onnistuu, pomo. Minä teen sen."
Minä sanoin, että selvä on.
On mahtavaa katsoa Robin Wrightin esitystä -
koska hän syntyi -
Texasissa ja varttui Kaliforniassa San Fernando Valleyssa.
Hän kantaa itsensä upeasti.
Hänellä on täydellinen brittiaksentti, ja hän on kerta kaikkiaan...
Ja hän on todella kaunis.
En voi kuvitella rooliin ketään muuta.
Tässä ollaan taas Epätoivon kuopassa.
Tuo linnasta näkyvä valo -
vain sattui olemaan siellä.
Se oli onnekas sattuma.
Taivas oli pilvessä, ja sitten aurinko pilkisti esiin -
ikään kuin linnassa olisi oma päävalo.
Meillä oli onnea tuossa otossa.
Nyt seuraa jakso, jossa Mandy rukoilee -
isäänsä avuksi, jotta hän löytäisi mustapukuisen miehen.
'Tämä kohtaus oli vaikea kuvata.
Juuri tuo puhe.
Ei siksi, että se olisi vaikea Mandylle, vaan koska meillä oli...
Hänen takanaan on tuo sumu. ja kamera liikkui -
aina 10, 15, 20 sekunnin välein -
ja lentokoneita meni koko ajan Heathrow'n lentokentällä.
Jotta Mandy tekisi hyvän suorituksen, jotta kamera liikkuisi noin -
ja jotta Mandyn taakse syntyisi sädekehäefekti.
Se oli vaativa homma.
Mandy oli uskomattoman kärsivällinen. Hän seisoi siinä ja näytteli -
aina yhtä hienosti.
Hän teki sen 20 kertaa peräkkäin ja täydellisesti joka kerta.
Meillä oli teknisiä ongelmia -
mutta lopulta saimme purkkiin yhden tai kaksi hyvää ottoa.
Tuossa taustalla on se hattu.
Se on tuon lampun päällä.
Se hattu, jonka Mark Knopfler pyysi panemaan esille.
Eikö olekin outoa?
Tässä on yksi lempikohtauksistani koko elokuvassa -
ja samalla kohtaus, jossa on Miracle Max.
Billy Crystal on kerrassaan uskomaton tässä kohdassa.
Hän on hauska. Hän lisäili omia repliikkejä.
Tämä juttu tässä.
Antakaa joku kiva paperileikkaus ja sitruunamehua päälle? Liike on kiinni.
Tuon repliikin hän keksi itse.
Hahmo on silti Bill Goldmanin hahmo, joka perustuu löyhästi -
Mel Brooksin elokuvaan 2000 Year Old Man.
Billyn kanssa oli todella hauska tehdä töitä.
Tämä koominen esitys oli juuri sopiva -
tähän kohtaan, ja Billy on kerrassaan upea.
Täysin kuolleille voi tehdä vain yhden asian.
Mitä?
Etsiä rahaa heidän taskuistaan.
Huhuu!
Mikä on niin kovin tärkeää? Minkä vuoksi sinun on syytä elää?
Tosirakkauden.
Jalompaa tarkoitusperää ei voisi vaatia.
Tosirakkaus on parasta maailmassa.
Paitsi lampaanlihalla, salaatilla ja tomaatilla täytetty voileipä -
kun lammas on hyvää ja tomaatti kypsää.
Se on niin maukasta.
Hän puhui kuitenkin "tosivalheesta".
Tuo kaikki on Billyn keksimää - "lammas-salaatti-tomaattileipä."
Kaikki nuo jutut -
jotka hän keksi. Hänen kanssaan on mahtava tehdä töitä.
Tässä tietenkin Carol Kane, joka esittää nalkuttavaa vaimoa.
He olivat loistavat yhdessä.
Hänen maskeeraamisensa kesti 7-8 tuntia joka päivä.
Kun se saatiin valmiiksi, hänen piti mennä kotiin.
"Minun pitää mennä kotiin." Mutta he olivat mahtavia yhdessä.
Tässä on ihmepilleri. Näyttää ihan Godiva-suklaalta.
Tässäkin on Billyn repliikki. "Tuntiin."
Myös Cary Elwesin suoritus on kunnioitettava.
Tässä on hyvännäköinen mies ja loistava näyttelijä -
jolla on loistava ajoituksen taju -
ja hän on loistava myös fyysisesti.
Seuraavassa kohtauksessa hän esittää -
melkein kuollutta, joka kaatuilee ja liikkuu ympäriinsä.
On harvinaista löytää tämän näköinen näyttelijä -
joka on fyysisesti näin sopiva ja jolla on upea komedian taju.
Yksi lempikohtauksistani.
On kaunista, ja taustalla näkyy Englannin maaseutu.
Tässä yksi lempisuorituksistani.
Tässä on Peter Cook -
joka esiintyi Beyond the Fringessä.
Hän ja Dudley Moore olivat sinä vuosikausia yhdessä.
Yksi parhaista brittikoomikoista.
Yksi suosikkihetkistäni elokuvassa.
Ei mitenkään voi tietää, että kun tämä mies avaa suunsa -
hän puhuukin näin.
Tässä on Piraatti Roberts -
pulleana holokaustiviitassaan.
Tämä vasta on kotikutoista, mitä tulee erikoisefekteihin.
Meillä ei ollut paljon rahaa -
mutta tämä toimii, koska se on hauskaa ja palvelee tarinaa.
Tässä näkyvä laskuportti -
lisättiin linnaan -
ja ymmärtääkseni se päätettiin säilyttää siinä.
Tämä on lempikohtauksiani koko elokuvassa.
Tässä on kolme ihmistä -
jotka koettavat rynnätä linnaan ja pelastaa päivän.
Heidän johtajansa nyökkäilee päätään suuntaan, johon pitäisi edetä.
Pysyy tuskin pystyssä, ei osaa puhua ja on silti johtaja.
Ja nyt seuraa hieno miekkailukohtaus.
Yks leffan hienoista huijauksista ja hauskoista hetkistä tulee sen jälkeen.
Tämä pieni miekkailukisa, jossa hän hoitelee neljä ihmistä -
yhdellä syöksyllä.
Sitten odottamaton hetki, joka saa aikaan parhaat naurut -
elokuvateatterissa.
Olen Inigo Montoya.
Tapoit isäni. Valmistaudu kuolemaan.
Ja sitten hän lähtee karkuun.
Tässä takaa-ajokohtauksessa käytettiin studiolavasteita -
ja sitten leikattiin -
oikeisiin huoneisiin kahdessa kolmessa eri linnassa.
Tässä on oikea linna.
Taisi olla Penshurstin linna.
Ja takaisin lavasteisiin.
Tätä sanottiin käsiksessä -
elokuvahistorian parhaaksi miekkaluotteluksi.
Teknisesti se ei varmaan ole sitä, mutta luullakseni -
taustalla oleva tunnelataus tekee siitä onnistuneen.
Hän on jahdannut tätä miestä 20 vuotta -
ja saa sitten veitsen vatsaansa. Siitä huolimatta, kuten tiedämme -
hän taistelee kivusta huolimatta ja selviää voittajaksi.
On pakko myöntää, että tässä on kaksi aika hyvännäköistä henkilöä.
He ovat kuin suoraan satukirjasta -
ja sen lisäksi loistavia näyttelijöitä.
Tässä Inigo kokoaa itsensä ja kamppailee tuskissaan.
Tässä yksi suosikkikohtauksistani.
Tapa, jolla Mandy torjuu miekan kuin ohimennen -
vaikka häntä on pistetty.
Hän vain kerää voimansa.
Hän näyttelee tässä kerrassaan loistavasti.
Tapoit isäni. Valmistaudu kuolemaan.
Päivää. Olen Inigo Montoya.
Tapoit isäni.
Valmistaudu kuolemaan.
Päivää. Olen Inigo Montoya.
Tapoit isäni. Valmistaudu kuolemaan.
Lopeta tuon hokeminen!
Päivää! Olen Inigo Montoya!
- Tapoit isäni! Valmistaudu kuolemaan! - Ei!
- Tarjoa minulle rahaa. - Kyllä.
Ja valtaa. Lupaa se.
Saat kaiken ja enemmänkin.
Tarjoa kaikkea, mitä pyydän.
Saat kaikkea.
Haluan isäni takaisin, senkin paskiainen.
Tässä tulee aina suosionosoituksia elokuvateatterissa.
Silloin tietää, että tarina toimii.
Tässä on hieno hetki, kun Inigo hämää häntä täysin.
Hän jaksaa juuri ja juuri seistä -
eikä mitään muuta -
ja hän jujuttaa toista täydellisesti.
Upea otto, todella kaunis otto.
Mikä kauneus.
Seuraavaksi -
prinsessa Buttercup hyppää ikkunasta, ja Fezzikin pitää ottaa hänet vastaan.
Tässä oli ongelmia Andrén selkävaivojen takia.
Piti rakentaa teline, jolle prinsessa putosi kuvan ulkopuolella.
Hän oli kaltevan laudan päällä, niin että Fezzik nojasi taaksepäin -
jotta paino ei osuisi hänen selkäänsä.
Kokeilimme, eikä hänen selkänsä kestänyt painoa.
Laajakuvassa on stuntti.
Näettekö? Siinä se on.
Sen voi oikeastaan huomata.
Tuossa on pieni lauta, jos tarkasti katsoo.
Tässä on hieno ja upea hetki -
jossa nämä neljä sankaria ratsastavat valkoisilla hevosilla.
Rakastan tätä hetkeä -
koska nyt poika on niin koukussa kirjaan -
että hän haluaa kuulla jopa lopun suutelukohtauksen -
mikä on tosi söpöä.
Nyt seuraa ainut otto, joka kuvattiin Los Angelesissa.
Teimme yhden kohtauksen, jossa Peter Falk sanoi: "Kuten haluat."
Lähikuva hänestä ovensuussa sanomassa "Kuten haluat".
Se kuvattiin Los Angelesissa.
Se on ainut otto koko leffassa, jota ei kuvattu Englannissa.
Siinä se on.
Tuo kohta.
Nyt ollaan taas Englannissa.
Loppulaulun kirjoitti Willy DeVille -
ja se oli Oscar-ehdokkaana.
Se oli ainut Oscar-ehdokkuus, jonka saimme.
Pidän näistä loppukrediiteistä.
Ne on tehty vanhanajan tyyliin.
Ennen vanhaan tehtiin sellaisia, joita kutsuttiin -
"esirippukrediiteiksi".
Näyttelijöistä näytettiin pikku pätkiä elokuvasta -
ja siinä heidän nimensä ja hahmojen nimet -
oikeat nimet tuossa. Pidän tästä kovasti.
Tuntui sopivalta tällaiseen elokuvaan -
että olisi nämä esirippukrediitit.
No niin, nyt...
Monesko päivä nyt on?
24. tammikuuta 2001 -
minulla oli tällaisia ajatuksia Ryöstetystä morsiamesta.
Soittakaa 10 vuoden päästä. Voi tulla uusia ajatuksia.
Hauskaa linnahyökkäystä!
Suomennos: Mirja Muurinen